Першим відомим з писемних джерел членом родини Паллавічіні був Оберто I (помер у 1148 р.). Перший феод Паллавічіно був створений Оберто II, який отримав його від імператора Священної Римської імперії Фрідріха Барбаросси в 1162 році. Кілька ліній походить від Гульєльмо (помер у 1217 р.), володаря низки феодальних володінь між Пармою та П'яченцою. Граф Оберто Паллавічіні (1197—1269), який був одним кондотьєрів (найманців) партії гібеллінів, підкорив імператору Фрідріху II безліч ломбардських міст (Парма, П'яченца, Кремона, Павія, Брешіа). Якийсь час він володів також Міланом. Після приходу до Італії Карла Анжуйського став зазнавати поразки
Вони керували Бодоницьким маркграфством з 1204 по 1358 рік. Вони змогли збагатилися, а після 1224 року також стали наймогутнішою родиною в колишньому Фессалонікському королівстві у північній Греції. Перші маркграфи належали до роду Гі, поки не померла його донька Ізабелла, після чого трон успадкував рід Рубіно. Паллавічіні були пов'язані з сім'єю Де ла Рош, яка тоді правляла в Афінах. Після смерті Альберта в 1311 році вплив Паллавічіні повільно пішов на спад. Наступні маркграфи Зорзі були нащадками по материнській лінії останньої маркізи Паллавічіні, Гульєльми.
Герб маркізів Паллавічні та Чаки-Паллавічні Оберто Пелавічіно або Паллавічіно (1197—1269), італійський польовий капітан Фрідріха II, імператора Священної Римської імперії
Setton, Kenneth M. (general editor) A History of the Crusades: Volume III — The Fourteenth and Fifteenth Centuries. Harry W. Hazard, editor. University of Wisconsin Press: Madison, 1975.